Siden sin ankomst til Korsbæk i 1929 har Mads Skjern -
- fået konfektionsfabrik og kontrol med Graas Klædefabrik i København -
- hvor Jørgen Varnæs har en ledende stilling.
Jørgen tager sig sine opgaver let, og Mads ændrer hans status.
Det tvinger Hans Christian Varnæs til at bede om nåde for broderen.
Varnæs har solgt fra af sin grund -
- til et stort bil værkstedsanlæg -
- opført af et konsortium med Skjold Hansen som formand.
Mads' førstemand, Arnold, tror -
- at han skal overtage direktørposten på klædefabrikken.
Arnold bryder med Agnete -
- som hverken Mads eller hans mor kan lide.
Men Agnete bliver gravid, og Ingeborg tager affære.
Ingeborg sørger også for, at den unge pige Gudrun -
- får en fremtid i Skjerns Magasin.
Skjold Hansens datter Iben keder sig i ægteskabet med Kristen.
Ingeborg må overtage hendes repræsentative pligter.
Mads opdager, at hans søn Daniel generes af lærer Andersen -
- og frk. Mikkelsen skiller sig af med læreren.
Lærer Andersen slutter sig til danselærerinden fru Violet.
Hun er nemlig kommet til penge, efter at hr. Schwann er død.
Posten skulle have tre kroner på efterkrav.
Der har vi ham.
Jeg har bestilt ham i forstørrelse.
Han griner i skægget over den ikke-angrebspagt.
Nu skal du ud og hænge sammen med Hitler og de andre psykopater.
- Har du plads til provst Mejer? - Han hænger, hvor han hænger.
Herbert. Lever du endnu?
Ja. Sådan da.
Hvor har du været, siden de holdt op med at slås?
På hospital i Frankrig.
Det der sårer vel ikke dine følelser?
Nej.
Mor, det her skal fejres.
Jeg gider ikke fejre dine barnagtigheder.
Hvem tror du, det er?
Det kan enhver høre. Det er Herbert.
- Det havde hun ikke regnet med. - Jeg vidste, han ville komme.
Hvem har haft dig på kost?
- Han har været i Frankrig. - Der siges de ellers at spise godt.
Katrine skal nok få sat sul på dig.
- Vil I have mig et par dage? - Så længe du vil.
Mor har savnet nogen at pusle om.
- Har I hørt fra Vicki? - Hun er ved fodfolket.
Hun er flyttet ind hos sin far.
Hun er blevet lærerinde. Daniel har hende i tysk.
- Og hun har det godt? - Ellers får hun det nu.
- Og Røde og Agnes? - De har fået en dreng til.
- Så har Agnes meget at se til. - Det har Røde også.
Med at forklare, hvorfor han pludselig er gode venner med Hitler.
Mærkes krigen meget her?
Ikke endnu.
Jeg har da mas med at få benzin til grisevognen.
- Man må ikke køre bil privat. - Bare man har sin cykel.
- Din gamle skærveknuser står her. - Det var den, jeg ville spørge om.
Undskyld, at jeg kom ind i Deres tysktime.
- Jeg blev lidt nervøs. - De klarede det nydeligt.
Måske skyldes det, at jeg har været skuespillerinde.
- De opgav teatret? - Jeg var ikke ret god.
Det tror jeg, De er til det her.
De har en udmærket udtale. Har De været meget i Tyskland?
Nej, men jeg har haft en tysk ven.
- Som nu er med i krigen? - Ikke i den krig.
Jeg ved ikke …
Det er ikke let.
Men der var noget andet.
- De har Daniel Skjern i tysk. - En sød dreng, men stille.
Han er jo søn af Mads Skjern. Derfor ville jeg spørge Dem først.
- Om hvad? - Vil De læse ekstra tysk med ham?
Gerne. Jeg har jo tid nok.
Mads Skjern er meget generøs, når det gælder børnenes uddannelse.
Med lille Erik går det af sig selv. Søsteren Ellen er i gymnasiet nu.
- Skal jeg begynde med det samme? - Først efter Daniels konfirmation.
Vicki!
- Daisy er død, Herbert. - Så er det godt, jeg lever.
- Var det ikke oberstens pigebarn? - Jo, lille mor.
- Hun blev gift med Albert. - Jo, men han er jo død.
- Hvem føjtede hun så med? - Det lignede tyskeren.
- Han er kommet hjem fra krigen. - De er jo lige begyndt, tyskerne.
Det er en anden krig, lille mor.
Tak, Esther.
Nu klarede hun sig så godt, og så dukker den bolsjevik op.
'Bolsjevikken' er ellers en anerkendt forfatter.
- I Tyskland vil de ikke vide af ham. - Der har de Lange Maren.
- Hvem? - Det er en kanon.
Det var i den gamle krig. Nu hedder den Tykke Bertha.
Det skal nok gøre en ende på krigen.
- Kan sukkermærkerne slå til? - Det lader vi Laura om.
Nu roder Helle igen på gulvet. Bare Esther ikke er gået.
- Det ringer fra dagligstuen. - Fruen sagde, jeg måtte gå.
- Men nu ringer hun. - Jeg har frieftermiddag!
Stakkels oberst Hachel, som er kommet på hospitalet.
- Nu kan musene spille på bordet. - Hvor er der mus?
- Jeg tænker på datteren. - Kan han modtage besøg?
Misse! Du tænker ikke på andet end at rende efter mandfolk.
Lille mor!
Åh, Esther, det var dejligt. Hun farer sådan rundt.
Regitze vil ikke køre med hende.
- Ulrik vil heller ikke. - Forlang ikke det af en dreng.
- Villy står og venter. - Og hvad så?
Det er vel ikke min unge!
- Hvad får du dine penge for? - Hvad har jeg fridage for?
Da jeg kom her i huset, havde jeg hver anden søndag fri.
- Det er hundrede år siden. - Næ, det er 24 år siden.
Stå stille, for pokker!
Det skal ikke gå ud over barnet.
Nej, men er det en måde at have fri på?
Er du blevet far, Villy?
- Hvordan var kollektionen? - Udmærket.
Jeg købte 100 Deanna Durbin-hatte i mørkeblåt filt og 50 i brunt.
- Gav repræsentanten frokost? - Nej, det gjorde baronen.
- Din store beundrer. - En af dem.
- Er der flere? - Repræsentanten, og hvad med dig?
Baronen spurgte, om vi ville med til 'Carmen' næste fredag.
- Opera? Nej … - Baronessen ville heller ikke.
- Men jeg har sagt nej. - Hvorfor?
Fordi jeg har en bedre hukommelse end du.
Daniel skal konfirmeres næste søndag.
Du har svedt ud, at på fredag kommer din søster Anna.
- Det gør hun jo også. - Netop.
Vi kommer til at invitere Anna til middag.
Først søndagen efter skal hun til missionsstævne i Haslev.
- Hvad med Postgaarden? - Det skal være i al beskedenhed.
- Hun drikker ikke øl og vin. - Får hun så vores hundeæde ned?
- Vi drak jo ikke hjemme. - Det har du da overvundet.
Anna blev i missionen.
Det er ikke så sært, I er indviklede.
Hvad med dig selv? Du kører rundt i bankens bil med en funktionær.
Nu hvor benzinen kun er til forretningskørsel.
Du vil jo ikke med til ridestævne. Hvorfor så ikke Poul Christensen?
- Måske må jeg sige ham op. - Det er da mig, der beder ham.
- Du tænker ikke over, hvad du gør. - Der sagde du noget rigtigt.
Hvis jeg havde det med at tænke, havde jeg ikke giftet mig med dig.
Nej. Det havde du vel ikke.
Så havde jeg ladet dig hænge på den gamle moster, du rendte efter.
Jeg går. Vær venlig at lægge mit sengetøj ind i gæsteværelset.
Vil du ikke have din dyne med?
Vil du stadig ikke tale om krigen?
Ikke endnu. Måske senere.
Jeg har da boet på en kaserne.
Der sker tingene ikke.
Der bor soldaterne.
Kasernen …
… er bare begyndelsen på komedien.
Resten er -
- hæsligt og meningsløst.
Måske kunne du skrive om det.
Ja. Måske.
Godmorgen.
Hvem pokker har tabt en dyne på fortovet?
Bankdirektøren har ringet fra København. Han kommer senere.
- Hvad i alverden var det? - De må have tabt den ud ad vinduet.
Maginotlinjen kommer de aldrig igennem.
Forsyningerne føres frem gennem underjordiske gange.
De tyske flyvemaskiner får aldrig en chance.
Vi har også ført forsyninger frem.
Tak. Det er tiltrængt. Føden her er slap.
Belgien kommer de aldrig ind i.
Der er ingen grund til bekymring.
Herberts bekymring er, at tyskerne også kan komme her.
Med general With står dansk forsvar skulder ved skulder.
Trods de ansvarsløse politikere. Kender De general With?
Hvor skulle Herbert kende ham fra?
Øverstbefalende. Gammel officerskammerat.
- Noget andet end general Prior. - Fars ærkefjende.
Gud være lovet helt uden betydning.
Med general With er der intet at frygte. End ikke Priors dumheder.
Endsige tyskerne.
Goddag, oberst Hachel.
- Hvis De må spise den slags? - Når han ikke leder slagenes gang.
- Hvad havde du med, Misse? - Kattetunger.
Jeg kan godt spise en.
Hellere det. Det er fyldt.
- Hvem er han? - Herbert Schmidt.
- Det er jo tyskeren. - Så kender han Tykke Bertha?
- Er det sygeplejersken? - Nej, en kanon. 42 cm mortér.
Projektilet vejer 820 kg, skudvidde: 11 km.
Håbløst forældet.
Jeg skal på skolen.
Farvel.
Det var på tide, så jeg kan få bragt flagene i stilling.
Hvis damerne vil se, hvordan krigen har udviklet sig.
- Den er faktisk færdig. - Du skulle nu prøve, Violet.
Jeg har altid klaret mig med de hofteholdere, Arnold kan skaffe.
Et Spirella-korset gør underværker.
Kjolen glider lettere på en god korsettering.
- Nu du har fået en ven … - Han skal nok hænge ved.
Han kommer hver dag. For at spise.
- Betaler han til noget? - Ikke direkte.
- Men gaver giver han vel? - Det var mest i begyndelsen.
- Kom indenfor, Frederik. - Tak, tak.
Det er min skolekammerat Inger Jørgensen.
- Du lægger selv overtøjet. - Tak, tak.
Han har en pakke med til dig.
- Maden er straks færdig. - Tak.
Violet laver så dejlig mad.
Ja, De laver vel også selv mad?
- Næ, jeg bor på pensionat. - Jaså.
- Den her pakke … - Hvad er det?
En skjorte. Du laver dem jo så nydeligt.
Sidst var det helt tilfredsstillende.
Jeg er godt vant. Ingen kunne stryge som min afdøde hustru.
Middagen er klar, hvis I vil sætte jer.
- Og menuen, Violet? - Kødrand.
Kødrand?
Det smager da dejligt.
Min afdøde hustru serverede aldrig kødrand.
Hun kendte mine følelser for kogt fars.
Ja, det kan du måske ikke vide.
Du kan da prøve med et lille stykke, Frederik.
Lad gå da.
- Jeg sætter pris på kalvesteg. - Det kan vi ikke spise hver dag.
- Jeg kunne tænke mig grønkål. - Det kræver så lang tid.
Det kræver en kærlig hånd. Når min afdøde hustru lavede det -
- tog hun på torvet, når jeg var gået i skole.
Jeg har såmænd nævnt det i min sang til vores sølvbryllup:
"Tak for din altid grønne kål.
Tak for vort samlivs åremål."
Deres hustru havde jo ikke en danseskole at passe.
Næ. Min hustru havde nok i mig.
Daniel, hvem vil du have til bords til dit andendagsgilde?
Regitze.
Ellen vil have Ulrik til bords, så I må blande jer lidt.
Så stik mig en anden dreng. Bare ikke en i matrostøj.
- Jeg vil hellere til København. - Hvad vil du der?
Han vil i teatret. Det kommer han, når faster Anna er rejst.
- Hun kan da komme med. - Anna går ikke i teatret.
Vi kan gå til Lulu Ziegler-kabaret. Den skulle være mægtig god.
- Og socialistisk. - Ulrik døde da ikke af at se den.
Men det gør faster Anna nok. Hvor længe bliver hun?
Til næste søndag. Hun skal til missionsstævne.
- Stakkels faster Anna. - Det er nu hendes lyst.
- Har du været lige så hellig, far? - Jeg?
Jeg er troende. Det er vi vel alle her i huset.
Jeg ved ikke rigtig.
Sådan siger man ikke otte dage før sin konfirmation.
Denne her … det er første gang, at den har snydt mig.
Jeg troede på bilsalget, og så laver den skid det nummer.
- Hvem? - Hitler!
Hvorfor skulle han absolut falde over Polen?
Benzinrationering, ingen bilimport.
Dernede i Varnæs' have ligger mine 100.000 -
- og æder havre uden at kaste en brik af sig.
Det klarer du vel.
De andre i konsortiet jamrer over de småslanter, de har på højkant.
Jeg havde ellers regnet med, du forærede mig en ny krikke.
- Bianca er gammel som bjergene. - Den vandt da Sjællands-jagten.
Jeg får sgu en idé.
Heste, selvfølgelig! De kan stå i værkstedet.
Hvis benzinrationeringen varer ved, er det oplagt.
Konsulinden tror, at krigen er færdig til jul.
- Den her siger, at den varer et år. - Hvad med hestene bagefter?
Bare de er betalt, så kan de for min skyld lave bøffer af dem.
Hvad skuer mit øje? Mads Skjern og broderskabet -
- bortfører en mørkklædt dame.
Det er faster Anna. Hun er kommet til konfirmationen.
- Skulle De ikke have stået bi? - Mig kan hun tids nok få at se.
- Hun tilhører missionen. - Det gjorde Deres svigersøn også.
Og han blev valgt af Indre Mission til Menighedsrådet.
Vi har da fået pillet de værste unoder af ham.
Så skal drengen vel konfirmeres hos provst Mejer?
Nej, Ingeborg har valgt pastor Larsen.
Den glade kristne.
Vi sætter ikke vores ben hos provst Mejer.
- Hvad drejer det sig om? - De lokale trosretninger.
Tænker man på den slags nu?
Korsbæk er Korsbæk, selv om verden står i flammer.
- Du tænker kun på din tro. - Det er en politisk tro.
Den er højt hævet over kirkelige kævlerier.
Vi andre giver ikke meget for den tro.
Jeg har tabt den tro.
Når Stalin lavede den pagt med Hitler, så var det …
For at Hitler kunne få rygdækning til at vælte ind i Polen!
Hvad de allierede angår … Hvis I ser på krigens gang …
Ikke her! Jeg hører kun om krigen, når jeg besøger oberst Hachel.
Hvad med Dem selv, hr. Schmidt? Korsbæk venter på en beretning.
Han skriver.
- Hvornår kommer bogen, Herbert? - Det er et skuespil.
Han har solgt det, ubeset. Sådan skulle man også handle grise.
Det kommer op i foråret. Hvis jeg bliver færdig.
- Hvor? - I København.
Ja, så har du set det hele.
- Så er der vist kaffe. - Tak.
- Du har fået en dygtig mand. - Jeg priser mig også lykkelig.
I har fået filial i Skælskør.
- Hvorfor har du hårnet på? - Erik!
Fordi jeg har fået håret sat til konfirmationen.
Du kunne måske nå at se butikken i Skælskør.
Bagefter kan vi sætte dig af i Haslev.
- Vil du med til Haslev, Mads? - Jeg har ikke tid.
- Pastor Bartholdy leder stævnet. - Det går desværre ikke.
En skam, at du ikke længere har tid til den slags.
Krigen har jo ikke givet mindre arbejde.
Tag nogle kager og stik ud til de andre.
Du tænker på at sælge gården?
Det er jo meget at være ene om, siden Mathias døde.
- Du har klaret det i tre år. - Kun med Guds hjælp.
- Du har vel også haft gode folk? - Jo, men huset er stort.
Hidindtil har jeg haft unge kristne kvinder.
De bedste fra vores hjem for forældreløse piger.
Så har man også kunnet gøre den gode gerning.
Ved at fortsætte den huslige oplæring, de fik på børnehjemmet.
Men der er jo så meget, der trækker i de unge i dag.
Vi har haft Terese i to år og Inger i ét.
- Får I dem fra optagelseshjem? - Næ, vi averterer.
Vi skal søge til november, for Inger skal giftes.
Jaså. Hvad forlanger de?
Jeg giver Terese 65 kr. om måneden.
Jeg vil tilbyde stuepigen 50 kr.
Er det ikke at ødelægge det for dem, der ikke kan betale det?
Alting bliver jo dyrere. Også for de unge piger.
- Fik du sagt det? - Ja.
Fortalte du også fruen, hvor du skulle hen?
- Næ, hun spurgte ikke. - Gudskelov.
Jeg har aldrig taget den her plads for at blive barnepige.
Det er bare mig.
- Noget i vejen? - Esther har sagt op til november.
Fruen ville prøve på at få fat i en barneplejerske.
Men hun ved ikke, hvor Esther skal hen.
Esther skal ud til dem. At vi skulle opleve det.
De siger, fru Skjern er flink. Jeg skal servere til konfirmationen.
Gudrun spurgte. De betaler godt.
Det havde jeg aldrig troet om dig.
- Laura, hvis du har fri … - Hvad så?
- Så vil du måske se efter børnene? - Jeg har ikke fri.
Så må Lauritz blive hjemme. Børnene er ellers så glade for dig.
Hvis det er dem, du skal ud til, vil jeg hellere blive hjemme.
Laura kan ikke. Fordi det er hos Skjerns.
- Du må være her fra halv tolv. - Hvad med Fedes kone?
Marie vil måske om eftermiddagen. Men du lover at være her.
- Jeg har vagt på banen til elleve. - Så kan du jo sagtens.
- Ja ja. - Det er da også dine børn.
Det passer meget godt. Jeg skal have skrevet noget.
Vi har købt Berlingske Tidende.
Politiken kunne jeg også blive mere syg af at læse.
Du vil blive hurtigere rask -
- hvis du overlod det til England og Tyskland at føre krigen.
Prior!
Hvad sker der?
- Hvad er programmet? - Frokost på Terminus kl. 12.
Så udstillingen på Charlottenborg -
- middag på A'Porta -
- 'Lohengrin' på Det Kongelige og hjem med 23.35.
Bare vi når det hele. Her er de.
Hallo? Ja.
- Det er fra sygehuset. - De ved, jeg har fri.
- De ved også, vi er sammen? - Det kom jeg til at prale med.
Hvornår?
Jeg kommer.
- Obersten har fået et tilbagefald. - Alvorligt?
Det håber jeg ikke. Vi kan sikkert nå udstillingen.
Hvor bliver jeres far af?
Jeg kører op og ser efter ham.
Pas på, at Knud ikke laver ulykker.
- Er Lauritz her? - Fuglen er fløjet.
- Har han været her? - Kun for at møde to mænd.
Jeg ved ikke, hvor de gik hen. Lauritz Jensens veje er uransagelige.
Jeg må have fat i Marie. Jeg skal servere hos Skjerns.
Hvad er det?
- Er maler Hansens hjemme? - De gik på kirkegården.
- De er hjemme til spisetid. - Bed Marie se til mine to børn.
Jeg skal servere til en konfirmation.
Pas på, der ikke kommer rod i kortene, Daniel.
Jeg har slet ikke fået talt med din kone endnu.
Iben! Anna vil gerne tale med dig.
Jeg elsker at se, når nogen pakker gaver ud.
En skam, vi ikke kunne tage cyklen med herind.
En flot gave.
Han skal kunne køre ud til sin hest.
Begge de stores heste står hos os.
- Ibens står hos baronens. - Iben rider måske også?
- Altid, Anna. - Du skulle se hendes præmier.
Tak for uret.
Og hvad med mig?
- En kunstbog fra Ulrik. - Hvem er Ulrik?
- Ellens kæreste. - Hold så mund!
Så, så. Det er Ellens klassekammerat.
Den er fra faster Anna.
Provst Mejers sidste bog. Han har skrevet en hilsen indeni.
Det gør han altid, så den ikke kan byttes.
Sig pænt tak. Så kan du godt stikke piben ind.
Det undrede mig, at du ikke skulle konfirmeres af provsten.
Vi holder os til pastor Larsen.
Han er grundtvigianer.
- Det er jeg også. - Og Deres mand?
Larsen har meget lidt tilovers for provsten.
Ja, Oluf Larsen har et billede af provsten hængende på lokum.
Hvordan kan De finde på den slags? En voksen mand.
- Fordi provst Mejer er en stor lort. - Svigerfar!
Det er en gammel strid. Det er barnligt af Larsen.
- Det er gudsbespotteligt! - Her holder Vorherre nok med mig.
- Kender De Gud? - Nej, men jeg kender provsten.
Det er Daniels festdag -
- og jeg forstår godt faster Anna. Hun kender jo også provsten, far.
- Men morfar har jo ret. - Hørte du ikke, hvad mor sagde?
Det er da for hendes skyld, at han hænger der.
Vi ved det godt.
Hvad ved børnene?
Provsten nægtede at vie min mor, da hun skulle have mig.
Terese har vist frokosten parat.
- Undskyld, far. - Somme tider skal man hellere tie.
Sådan en rask lille ballade lokker altid en ekstra bid ned.
Hvis jeg må tage dig til bords, Anna.
Det kan du jo lige så godt.
Det må du ikke, Knud.
Nu kommer far snart.
Det var mors. Det må du ikke, Knud.
Nu går jeg ud og leder efter far.
Der er besked.
Det var Agnes Jensen. Børnene er alene.
- Er det længe siden? - Ja, før tolv.
- Vi skulle være gået lige hjem. - Vi tog et par stykker smørrebrød.
Jeg stikker derover.
Knud? Aksel? Hvor er 1?
Herregud, er du ulykkelig? Nu er Marie jo hos dig.
Hvor er Aksel? Er han gået fra dig, din stakkel?
Kom, så går vi ud og finder ham. Så går vi hjem til Marie.
Han er nok bare gået ud at lege.
- Hvad er der sket? - En lille dreng er druknet.
- Godt har obersten det ikke. - I går gik det da meget godt.
Da vidste han ikke, at hans ærkefjende general Prior -
- skulle afløse hans ven general With.
Vicki siger, budskabet slog ham ud.
- Så kan vi vel aflyse vores tur? - Nej, reservelægen er der.
Vi tager det næste tog.
Ja?
Det er fra sygehuset igen.
Jeg skal tale med Agnes Jensen. Det er vigtigt.
- Er det dig? - Marie syntes ikke, vi skulle ringe.
- Hvad er der, Fede? - Aksel faldt i branddammen.
Og så?
Han er på sygehuset. De giver ham kunstigt åndedræt.
Det er hendes dreng. De halede ham op af branddammen.
Forklædet.
Hvorfor må jeg ikke være inde hos ham?
Vi skal bare vente, siger doktoren.
- Jeg tilgiver ham aldrig. - Doktoren gør alt, hvad han kan.
- Ikke doktoren. Lauritz. - Lauritz kommer nok snart.
Det er lige meget.
Agnes. Hvordan?
Hun har fået noget beroligende.
- Er han … - Nej, der er da håb.
Agnes, jeg glemte at …
Ja.
Ja, nu er han død.
Nej! Du har slået ham ihjel!
Det var min lille dreng.
Agnes, hvad er det?
- Han faldt i branddammen. - Hvem?
Aksel. Og nu siger Vicki, han er død.
Det er min far, der er død.
Deres lille dreng lever. De må gerne gå ind til ham.
Agnes!
Tilgiv mig. Der kom to kammerater.
To kammerater?
Hvad er I for nogle mennesker?
Tak.
Det er ikke sådan at konkurrere med A'Porta.
Jeg er ked af, at vores dag gik i vasken.
Hvordan tog Vicki det?
Hun blev ved med at sige, at hun ikke skulle have vist ham den avis.
Maude tror også, at det var det med Gustav og cykelpumpen -
- der tog livet af far.
Om så Gustav havde slået med kronregalierne, var far faldet om.
Den her biksemad kunne A'Porta ikke have gjort Dem efter.
- Ja, så gik de sidste. - Baronen er ikke til at drive hjem.
- Er børnene i seng? - Omsider.
Baronens kone. Var det ikke den tynde blege, der gik?
- Jo, baronessen går altid kl. 23. - Uden sin mand? Bruger man det?
Ja, hvis han nu vil more sig. Er du ikke træt, Anna?
Jo, det snurrer i hvert eneste led. Jeg kan dårligt rejse mig.
Så lad os sidde lidt.
- Godt, vi havde Gudrun. - Jeg så, hun serverede.
Gudrun er ellers i forretningen.
Hun trådte til i stedet for Agnes. Nu kan jeg godt sige det.
Hendes dreng faldt i branddammen, men blev reddet.
Terese ringede til sygehuset. Det lettede at få det at vide.
Jeg kunne se, at du morede dig godt, Ingeborg.
Ja, jeg tror, alle morede sig.
Men nu går jeg i seng.
Jeg kommer også om et øjeblik.
- Godnat, Anna. - Godnat.
- Skal jeg følge dig op? - Tak, jeg kan godt finde værelset.
Så stort er dit hus heller ikke. Jeg sidder bare og tænker lidt.
På hvad dog?
Ja, nu du spørger. Hvis Daniels mor havde levet -
- så havde han nok fået en anden konfirmation.
Ingeborg er Daniels mor nu og har givet ham den bedste konfirmation.
- Har du helt glemt din egen? - Nej, så gammel er jeg da ikke.
- Der blev ikke drukket spiritus. - Det brugte vi jo ikke.
- Der blev heller ikke danset. - Børnene går til dans.
- Og du danser også nu. - Nå, det er så meget sagt.
Du fjottede rundt med den store pige.
- Ellen? Det er en spøg, vi har. - Underligt. Med sin kones datter!
Ellen er også min datter. Vi har haft stor glæde af hende.
Er I ikke bange for at ødelægge hende?
- Det gør vi da ikke. - En 16-års pige i nedringet kjole!
Sådan er moden nu. Jeg fabrikerer tøj.
Min familie skal vise, hvad butikken formår.
Mindre kunne vel gøre det.
Din kone behøvede vel ikke en kjole med sådan en nedskæring.
Jeg forstår godt, du synes, det her er meget anderledes -
- men hvis du kom tiere, vænnede du dig måske mere til det.
Det tror jeg ikke. Man glemmer ikke sin opdragelse.
Vi lærte hjemmefra, hvad der var rigtigt og forkert.
Sådan så jeg også på det. Engang.
Men Ingeborg har lært mig at se mere lyst på det, om du vil.
Jeg vil kalde det letsindigt.
Nogle derhjemme ville nok sige syndigt.
Jeg har stadig min tro. Jeg er formand for Menighedsrådet.
Jeg er i stand til at dømme om, hvad der er syndigt.
Og din bror. Hvordan er det gået ham?
- Jeg er ikke min brors vogter. - Det er din pligt at råde ham.
Det har jeg gjort. Én gang for mange.
Hvad mener du?
Godnat, Anna.
- Deres far er lagerforvalter? - Ja ja, i Kalundborg.
- Og nu vil De her til byen? - Ja ja.
- Er der en særlig grund? - Det er min forlovede.
- Bor han her? - Han er soldat.
Soldat, ja.
Vi har lige begravet vores garnisonskommandant.
Det siger De ikke!
Jo. Oberst Hachel, vores gode ven, døde i søndags.
Av min arm.
Soldat … Vores unge piger kan ikke have herrer på deres værelse.
Ja ja. Må jeg bære slør?
- Hvad mener De? - Jeg er jo barneplejerske.
- De har den etårige uddannelse. - Ja ja.
Helle er jo snart to år, så De skal også være stuepige.
Ja ja.
Laura, vores kokkepige, har været hos os i 24 år.
Av min arm.
Hun vil sætte Dem ind i stillingen.
Lønnen er 45 kr. Hvis vi bliver glade for Dem -
- kan vi tale om en forhøjelse.
De kan ikke hilse på Helle nu, men nu skal jeg ringe på Laura.
Ja ja.
Fruen sagde, hun var af god familie.
Hvad hun så mener med det.
- Hvordan er den ny ellers? - Ikke af mange ord.
Hun siger, hun er barneplejerske og skal gå med slør.
Det er nok noget, der lige passer fruen.
Hvor er drengene?
Dem har jeg kørt ud til mor med rutebilen.
- Vil du rende fra Lauritz? - Hvor skulle jeg rende hen?
- Jeg skal på kursus i København. - Skal du studere?
Jeg skal lære at maske strømper op.
Jeg kan sidde herhjemme. Så er der ikke flere, der drukner.
- Hvorfor ikke lade Lauritz betale? - Fordi jeg vil tjene penge.
Det giver 25 øre for første maske og 10 for de næste.
- Vil folk betale det? - Ja, dem med fine silkestrømper.
Det tynde pjat.
- Jeg elsker silkestrømper. - Dem har du vel ikke for mange af?
De første fik jeg af en dame, jeg hjalp med at ordne rulletøj.
Jeg fik dem, fordi jeg skulle konfirmeres.
Det var mit højeste ønske. Og en hofteholder.
- Jeg ville ikke have livstykke på. - Du skulle da have en kjole over.
Ja, men mor ville ikke smide penge ud til hofteholderen.
Jeg hylede og skreg over det med livstykket.
Mors moster var død, og jeg skulle arve hendes korset.
Men mor måtte sy det ind, så alle stiverne sad flerdobbelt.
Det lignede en rustning og gik helt op til armhulerne.
Hver gang jeg satte mig, sagde det knæk!
Det har man for at være pyntesyg.
Pyntesyg?
Jeg så farlig ud.
Åh!
Er det dig, Frederik?
Jeg er lige kommet hjem fra oberstens begravelse.
Ja, så fik han danset af. Det er strengt at være enkemand.
- Jeg ville høre til min skjorte. - Den har jeg ikke haft tid til.
Intet er så galt, at det ikke er godt for noget. Jeg har en til.
- Det bliver ikke i denne uge. - I morgen har du ikke danseskole.
Nej, derfor skal jeg til Skælskør.
Til din søn? Efter at han har giftet sig?
Der er kommet brev. Og det her billede.
De har fået en lille dreng. Han må være en måned nu.
Det kan vel ikke komme bag på dig?
- De skriver, om jeg vil se ham. - Du kan jo se ham på billedet.
De spørger, om jeg vil bære ham til dåben. Han skal hedde Hansi.
Hvad så med min lørdagsmiddag? Søndag er du måske også væk?
Ja, hvis de vil have mig. Er han ikke sød?
- Jeg har aldrig brudt mig om børn. - Og du har været lærer.
Det er nok derfor. Jeg lægger skjorten her.
Tag den hen på vaskeriet.
Du ved vist ikke, hvad vaskeriet tager for det.
Nej, tænk hvis jeg tog det samme. Vil du have kaffe?
Ja. Medmindre vi skulle tænke på middagen.
Det skal vi ikke. Jeg skal spise på kasernen.
Kendte du obersten?
Fra dengang der var liv i ham. Og Vicki var min bedste elev.
Hvad så med mig?
Jernbanerestauranten står endnu.
Du har fået kaffe. Godt. Jeg kommer lige straks.
Børnene sagde, du havde været til begravelse.
- Fik I ikke kaffe bagefter? - Det bruger man ikke i de kredse.
Men der er middag i aften for de nærmeste.
- Har du kigget i Daniels bog? - Jeg bladede.
Det er Gauguin.
Det er noget underligt noget at give til en konfirmation.
Har du set alle de nøgne kvinder?
Det er kunst.
- Hvem fik han den af? - En gammel legekammerat, Ulrik.
- Ham, der var med Ellen hjem? - Det skal nok passe.
De sidder på hendes værelse og spiller grammofon.
De interesserer sig for jazz.
Bare de holder det deroppe. Ellen har en rejsegrammofon.
Får de børn alt, hvad de peger på?
Nej, men Ellen ønskede sig en grammofon til sin konfirmation.
Du har ikke været glad for at være her, Anna.
I har haft fremgang, men Gud er blevet borte.
Måske ser vi anderledes på Gud.
Hvor var Jesus henne ved denne konfirmation?
Havde Daniel haft sin egen mor, så var det blevet anderledes.
Ja … Det var det sikkert.
Nu må han nøjes med mig.
Gud tager altid de bedste.
Hun døde, da Daniel var tre måneder.
Hvem var Daniels mor?
Har Mads ikke fortalt om hende?
Ikke andet end at hun døde -
- og hvordan han klarede det.
Han havde kendt hende fra barn. Fra stævnerne.
Var de lykkelige?
De var sammen forankrede i Herren, og så er man lykkelig.
Hvad døde hun af?
Hun var syg, inden hun skulle have Daniel -
- og hun blev aldrig rask.
- Stakkels menneske. - Nej, sig ikke det.
Hun har det bedst, hvor hun er nu.
Anna, når du taler om livet, så lyder det som en jammerdal.
Hvis du tror på, at Gud har skabt verden -
- så må du indrømme, at han har gjort sit bedste.
- Jeg elsker at leve. - Du spilder vist heller ikke tiden!
Hvad mener du?
At du, en voksen kvinde, lader en fremmed mand -
- 'klemme' dig i dansen.
Baronen? Sådan danser han.
Ved din søns konfirmation! For du kalder jo Daniel for din søn.
Baronen er en nær ven.
Mads sætter stor pris på ham.
Mads kan vel klare sig, uden at …
Uden at hans hustru behøver at optræde som en …
Som en hvad?
Som en skøge.
Anna! Nu er det nok.
Daniel!
- Daniel, jeg vil tale med dig. - Jeg hørte, hvad du sagde til mor.
- Faster Anna mente det ikke. - Jo.
Gå din vej.
Ja, nu går faster.
Hot-hot. Jeg har det hede hule hot-hot.
Og byder livet mig spot-spot, så vil jeg sætte hot mod hot.
Jeg kan godt bruge en til.
Nu overfalder de snart Finland. Det er en rædsom vane.
- At overfalde små lande? - Nej, spiritus før middagen.
Det er forhåbentlig ikke din mor, der ringer på.
Goddag. Mon jeg træffer min bror hjemme?
- Det er værre. - Det kan jeg dårligt forestille mig.
Jo, det lyder som din søster.
Anna!
- Det var da først i morgen. - Må jeg bo her de sidste to dage?
Selvfølgelig, men … Du bor da hos Mads.
Der opstod en lille misstemning. Jeg er ked af det.
- Men I har jo et gæsteværelse. - Der ligger Kristen.
- Hvorfor dog det? - Der ligger han altså.
Du kunne godt se ud, som om du trænger til et glas.
- Hvis jeg må vaske mine hænder? - Det er den vej.
Hot-hot. Jeg har det hede hule hot-hot.
Hvad med Postgaarden?
Jyder tager ikke på hotel, hvis de kender nogen med en ekstra madras.
- Gad vide, hvad der er sket. - Det her står jeg ikke model til.
- Hvad med middagsmad? - Betty kan nå at hente et par dåser.
Hvorfor benytter I begge ikke det dejlige soveværelse?
- Nå, du kiggede derind. - I har jo en rummelig lejlighed.
Ja, Iben, I har da en rummelig dobbeltseng.
Jeg breder mig også.
I er dog gift. Så skal man da sove sammen.
- Det bruger man da. - Det kan ikke lade sig gøre her.
Hvorfor dog ikke?
Sig det til din søster, som det er.
Det er lægen, Anna.
Jeg har noget snue. Det kan smitte.
Sådan skulle det nødigt gå!
Men vi kan få et værelse til dig på Postgaarden.
- I skal ikke ulejlige jer. - Jeg betaler selvfølgelig.
Smid ikke penge ud til hoteller.
- Jeg har en bedre idé. - Og det er?
Dobbeltsengen. Der kan Iben og jeg godt ligge.
Jeg fejler ingenting.
Iben skulle ud at ride. Jeg bliver vist den eneste.
- Nu må du have det godt, Anna. - Jeg må hellere ønske det for dig.
Der har vi jo Mads alligevel.
Det var pænt af dig, Mads. Kristen mente ikke, du havde tid.
Jeg kommer, fordi Ingeborg bad mig om det.
Så må du hilse hende.
Farvel, Anna.
Gud være med jer.
Herregud, det er jo hendes tro, Mads.
Ingen skal komme med deres tro og bringe ufred i mit hus.
Jeg vil bede for jer.
Tja, det kan vi vel begge have brug for.